\chapter{Agentn� syst�my}
\section{Inteligentn� agent}
Pokud mluv�me o~agentn�ch syst�mech, je nutn� p�edem si vyjasnit z�kladn� pojem agent. Bohu�el neexistuje p�esn� obecn� p�ij�man� definice. Pro ��ely t�to pr�ce m��eme pou��t nap��klad tu, kterou pou��v� Michael Wooldrige v~\cite[kap. 1]{weiss}:  �\emph{Agent} je po��ta�ov� program, kter� je \emph{um�st�n} v~n�jak�m \emph{prost�ed�} a~kter� je schopen \emph{autonomn�ho jedn�n�} v~tomto prost�ed� za ��elem dosa�en� ur�en�ch c�l�.� Autonomi� se zde mysl� schopnost samostatn�ho jedn�n� bez z�sahu �lov�ka nebo jin�ch program�. Tato definice se zat�m vyh�b� pojmu \emph{inteligentn�}, tomu se budeme v�novat pozd�ji.

Agent z~definice m� tedy ur�it� druh �idel, kter�mi m��e z�skat n�kter� �daje o~sv�m okol�, omezen� seznam akc�, kter� m��e prov�d�t a~jist� algoritmus, kter� ur�uje jakou z~akc� (pokud v�bec n�jakou) v~aktu�ln�m �ase prov�st.

Komplexnost rozhodovac�ho procesu z�vis� mimo jin� i~na prost�ed�. To m��eme klasifikovat z~mnoha pohled�. Zda lze �i nelze z�skat �pln� informace o~jeho sou�asn�m stavu, jestli je deterministick� nebo nedeterministick�, tedy jestli stejn� akce povede v�dy ke stejn�mu kone�n�mu stavu. D�le je mo�n� rozli�it mezi statick�m a~dynamick�m prost�ed�. Ve statick�m prost�ed� jsou ve�ker� zm�ny stavu d�lem pouze agenta, zat�mco dynamick� okol� se m�n� a� agent jedn� nebo ne. Podobn�ch rozd�len� existuje mnoho, ale toto pro p�edstavu posta��. Nejl�pe �iditeln� je samoz�ejm� prost�ed�, kter� je pln� popsateln�, deterministick� a~statick�, bohu�el ��zen� dopravy je p��padem p�esn� opa�n�m.

Naprosto typick�m p��kladem jednoduch�ho agenta um�st�n�ho v prost�ed� je termostat ovl�daj�c� topen� za ��elem udr�en� st�le teploty v~m�stnosti. Tento agent m� jedno �idlo, kter�m ur�uje jestli je teplota ni��� ne� nastaven� po�adovan�, a~dv� mo�n� akce: zapnut� a~vypnut� vyt�p�n�. Rozhodovac� proces se pak skl�d� ze dvou pravidel:
%\begin{equation*}
\begin{align*}
\text{n�zk� teplota} & \longrightarrow \text{zapnout vyt�p�n�} \\
\text{spr�vn� teplota} & \longrightarrow \text{vypnout vyt�p�n�}
\end{align*}
%\end{equation*}

Takto postaven� program se d� pova�ovat za agenta, ale pravd�podobn� jen m�lokdo by ho ozna�il za agenta inteligentn�ho. Probl�m je u� samotn� definice inteligence. Proto se omez�me na to, �e inteligentn� agent je takov�, kter� dok�e flexibiln� reagovat. Flexibilita znamen� t�i vlastnosti:
\begin{description}
	\item[reaktivita] -- inteligentn� agent vn�m� sv� okol� a~dle takto z�skan�ch �daj� reaguje na jeho zm�ny tak, aby splnil sv� nastaven� c�le;
	\item[proaktivita] -- inteligentn� agent je schopn� p�edv�dat chov�n� syst�mu a~na z�klad� t�chto p�edpov�d� aktivn� jednat tak, aby splnil sv� nastaven� c�le;
	\item[soci�ln� schopnosti] -- inteligentn� agenti na sebe mohou vz�jemn� p�sobit tak, aby splnili sv� nastaven� c�le.
\end{description}

Po�adavky na vysokou reaktivitu a proaktivitu jdou proti sob�. Je t�eba naj�t vyv�en� pom�r mezi ob�ma. Extr�mn� reaktivn� agent toti� na z�klad� neust�le p�ij�man�ch podm�t� st�le kon� n�jakou akci. Ov�em t�mto zp�sobem se m��e dostat do stavu, kdy podm�ty zp�sobuj� zam��en� agenta na r�zn� c�le, kterou nejsou slu�iteln� a t�m p�dem ani jeden z c�l� nem��e b�t nikdy uskute�n�n. Na druhou stranu p��li� proaktivn� agent se zam��� na jeden c�l a kv�li tomu ignoruje, �e po��te�n� podm�nky, kter� ho k pln�n� c�le dovedly, u� nejsou platn�. Naj�t proto tu spr�vnou m�ru je obt�n� �loha.

Mezi soci�ln� schopnosti nepat�� jen rutinn� v�m�na informac�, kterou dne�n� po��ta�e prov�d�j� prakticky neust�le, ale p�edev��m schopnost vyjedn�vat a spolupracovat p�i pln�n� spole�n�ch nebo individu�ln�ch c�l�. Mezi b�n� akce tak pat�� navrhov�n� zm�n spolu s p��nosem, kter� by tato zm�na p�inesla, jejich zva�ov�n� a n�sledn� p�ijet�, odm�tnut� �i protin�vrh vedouc� ke kompromisu.

(...pokra�ov�n�...)